הפרעת דחק פוסט-טראומטית היא הפרעת חרדה שלרוב .מתפתחת לאחר חשיפה לאירוע טראומטי אחד לפחות
היא נפוצה מאוד בקרב קורבנות טרור .בדרגות שונות של חומרה
,התסמינים אצל מבוגרים כוללים פלאשבקים ,סיוטים, קושי להירדם
וטריגרים המעוררים זכרונות .מהאירוע הטראומתי המקורי
.הם סובלים מכאבים
,זה נמשך ימים ארוכים .שבועות, חודשים ואפילו שנים
.זה משפיע על על כל חיי הנישואין .רבים לא שורדים
.כל החיים שלהם משתנים מיידית
PTSD הפרעת דחק פוסט-טראומטית
בהפקת עמותת "משפחה אחת"
ההתקפה האירועי ששינה את חיי לעד
הטראומה עולם חדש של כאב
,כשמישהו חווה התקפת טרור ,זו לא רק הפציעה הפיזית
.אלא זה אולי יותר הפציעה הרגשית
,זה משפיע על חיי האדם, על רווחתו ,על משפחתו, על ילדיו
.האחים שלו, החברים שלו, החברה סביבו
,זה יותר מסתם אירוע בפני עצמו זהו אירוע שיש בו אפקט גלי
,שנמשך ימים ארוכים .שבועות, חודשים ואפילו שנים
פוסט טראומה מתבטאת אחרת .אצל אנשים שונים
,יש אנשים שלא ישנים בלילה
,יש אנשים שמפסיקים לעבוד .יש אנשים שעוצרים את החיים שלהם
,הם רבים הרבה עם בני זוגם, עם ילדיהם
,יש להם סיוטים
.הם יורדים במשקל או עולים הרבה במשקל
אנשים גם עשויים להתאשפז במצבים פסיכוטיים
.בבתי חולים לחולי נפש
.חלקם נפצעו קשה והם סובלים מכאבים
חלקם בהפרעת דחק פוסט-טראומטית
והם עדיין חולמים על המחבל .או על זה שפגע בהם
וחלקם לא יכולים לעבוד יותר .אז הם מאבדים את מקום העבודה שלהם
.כל החיים שלהם משתנים ברגע
.הפוסט טראומה לא מרפה מהאנשים
היא ממשיכה ללוות אותם שנים על גבי שנים לאחר התקפת הטרור
וכל הקהילה שלהם מצפה מהם
,לגמור עם זה, הם בריאים עכשיו ,אין להם יותר פגיעות גופניות
,אז הם צריכים לחזור להיות כמו בעבר .אבל זה לא עובד ככה
,זה משנה את הדרך שבה הם רואים את עצמם
זה משנה את הדרך שבה ,הם רואים את בני הזוג שלהם
.זה משנה את הדרך שבה הם רואים את העולם
.הם סובלים מקושי להפגין חיבה
,הם לא מסוגלים לחבק את ילדיהם .הם לא מסוגלים לחבק את בת הזוג
הם לא יכולים לבטא דברים בסיסיים שהאדם הממוצע היה אומר
כמו "אני אוהב אותך", בשבילם זה יכול להיות .בלתי אפשרי לומר דבר כזה
לחצות את הכביש ,ולחלוף על פני בורות הביוב מבלי לדאוג
,בשבילם זו משימה בלתי אפשרית
.כי למעשה הם לא חיים את ההווה
במובן מסוים, רבים מהם .חיים את הזיכרון הטראומטי, חיים את העבר
,החיים של האנשים האלה התנפצו .הם נגמרו
,כשמתרחש פיגוע הם סובלים מפוסט טראומה ,יש להם פצעים לרפא
הם רואים תמונות נוראיות לנגד עיניהם ,בכל לילה, בכל בוקר שהם מתעוררים
.הם מריחים את הפיגוע, הם נושמים את הפיגוע
והעולם צריך להבין שהאנשים האלה מנסים להתרומם
,ומנסים להשיג את הכלים הנכונים להמשיך .אבל זה כל כך קשה לפעמים
הם כל הזמן פוחדים .והם ברמה גבוהה של חרדה
והם לא... אם הם לא מטופלים ע"י פסיכולוג
,או לא מקבלים טיפול רפואי או טיפול משפחתי
.יחסיהם עם המשפחה עלולים להיות ממש גרועים
לפעמים האישה או הילדים עוזבים אותם .כי קשה מאוד לגור עם אדם כזה
,כדאי שתקבל את הטיפול הנכון ,את התרופות הנכונות, את הסדנאות הנכונות
,את התמיכה החברתית הנכונה את הארגונים הנכונים שיהיו סביבך
-ויתנו לך את המשענת שתעזור לך לתפקד
.בלי כל אלה זה בלתי אפשרי
מיד אחרי שמתרחש פיגוע טרור
,אנחנו מגיעים לבתי החולים ,אנחנו מהראשונים שמגיעים לשם
.ואנחנו מנסים לעזור להם
‫אתם לא לבד ‫אתם חלק מ"משפחה אחת"
אז כשאנחנו נכנסים לחיים שלהם
,אנחנו מראים להם אנחנו מחבקים אותם כל כך חזק
,ואנחנו לא עוזבים להם את היד אף פעם .אנחנו מראים להם שאנחנו שם בשבילם
,אנחנו המשפחה שלהם .בדיוק כמו השם שלנו
השם הזה ששנטל בלזברג בחרה לארגון הזה
זה שם מדהים כי אנחנו אכן משפחה אחת גדולה
.ואנחנו איתם ביחד
ברגע שאתה עובר התקפת טרור ,שמים אותך בבית חולים
,מרפאים את הפצעים, הפצעים הגופניים שלך
,אבל הנפש שלך, שהיא פצועה מאוד .אף אחד לא מטפל בזה
,יש אנשים שהולכים לטיפול ...אבל זה לרוב טיפול אחד על אחד. זה לא
אתה לא יושב עם אנשים .שסובלים מאותם הדברים
רק מי שעבר פיגוע טרור יכול באמת להבין
מה שאדם אחר שעבר התקפת טרור
.מבין, מרגיש את מה שהוא עבר
בד"כ הטיפול המסורתי מתמקד .במטופל עצמו שחווה טראומה
,אנחנו מבינים שצריך לעזור למשפחה .לכל המערכת
,מה קורה בחיי הנישואין ,מה קורה בחיים האישיים
כדי לקבל כלים לראות זה את זה ,בצורה אחרת
,לראות את הצרכים של האחר .לראות שכל אחד סובל בדרכו
,דיברתי עם אנשים על לחץ, על תגובות ללחץ
דיברתי איתם על דרכים .להפוך את הלחץ לחבר ולא לאויב
ואני משתמשת בבני הזוג ,כיחידה שבה הם יכולים לעזור זה לזה
לחזק את נישואיהם .ולהעניק תמיכה זה לזה
,אנשים שסובלים מפוסט טראומה
הם לא מסוגלים להתעמל .ולעשות אימון בסיסי
מישהו שנמצא בבית כל היום ולא עוזב את הבית בגלל שהוא בדיכאון
...והוא מתחיל לאכול לעלות מדי במשקל .זה מעגל הרסני
אז עמותת "משפחה אחת" מספקת להם ,בן לוויה, מאמן אישי
קבוצה שמעניקה להם מוטיבציה .ומניעה אותם לקום ולהתחיל להתאמן
אז הם למעשה פוגשים אנשים שסובלים מפוסט טראומה כמוהם
,והם מתחברים, נהיים חברים ,הם מתחילים להתאמן יחד, מתחילים לדבר
.הם מתחילים שוב לחיות, הם מתחילים לחייך
זה היה מדהים לראות את האנשים האלה .יוצאים מזה כל-כך מחוזקים
.זה לא ייאמן
‫מישהו אמר לנו: ‫"נתתם לנו משקפיים שונים".
כלומר כאילו שיש להם משקפיים
והורדנו את המשקפיים החולות והרכבנו את המשקפיים הטובות
.כדי לראות דברים טובים .להבין זה את זה
,מה שעוברים פה ,שופכים הכל, נפתחים
אתם בסביבה שכולם סביבכם בחדר ,הם בדיוק כמוכם
.אז יש לכם את הביטחון לספר את כל הסיפור
ואז באמצעות זה אפשר לעזור אחד לשני
והכי חשוב- הם יכולים אפילו לעזור לעצמם
וזאת כיוון שכולנו מרגישים .כמו משפחה אחת גדולה
מומחים מתייחסים להפרעת דחק פוסט טראומטית ."כאל "פציעה בלתי נראית
,מחלה שלא נושאת צלקות גופניות .אלא צלקות רגשיות
אנשים הסובלים מפוסט טראומה ,עשויים לחוות סיוטים, פלאשבקים, נדודי שינה
.כאבים קיצוניים - גופניים ונפשיים
הם לרוב הופכים מכונסים בתוך עצמם .ונמנעים ממגע אפילו עם משפחה קרובה
חוקרים ברחבי העולם .עדיין מחפשים אפשרויות לריפוי
,עם זאת, לדעת מומחים, טיפול קוגניטיבי התנהגותי טיפול קבוצתי וטיפול תרופתי מסוים
,עוזרים כולם בהפחתת התסמינים .ובמקרים רבים עוזרים למטופלים להמשיך בחייהם
‫"משפחה אחת" מכירה בחשיבות של תכניות אלה ‫לסיוע לסובלים ולבני זוגם
בהתמודדות עם העול הגופני והנפשי .של הפרעת דחק פוסט טראומטית
התכניות מסייעות להם לפתח מיומנויות .להתמודדות עם הטראומה והשפעתה על כל המשפחה
,"בזכות התכנית של "משפחה אחת רוב המשפחות שרואיינו בסרט הפכו לחברות
.ומרבות לארח אלה את אלה בבתיהם
רבים הסובלים מהפרעת דחק פוסט טראומטית .חיים עם המחלה למשך שארית חייהם